Translation ZALMEN BEHAR
ПРАЗНИКА НА КОЗЕЛА
Такси, моля.
Такси!
Госпожо, ще слизате ли?
Да?
Добро утро. Аз съм Урания, Дъщерята на Агустин Кабрал.
Да, моля заповядайте.
Дошла сте за рождения ден на баща си. Ще го направите много щастлив.
Рождения му ден? Дори не го помня.
Знам, че е минало много време, г-жо Уранита,
но баща ви никога не спря да мисли за вас.
Откъде знаете?
Разбирам го.
Къде е?
Горе.
Здравей, татко.
Разпозна ли ме?
31 години си представям този момент.
А сега не знам какво да кажа.
Дори не знам дали можеш да ме чуеш.
Аз също съм адвокат.
Работя в Манхатън.
Не съм омъжена,
нямам деца.
Но чета много,
точно както правеше ти.
Почти винаги Доминикански книги,
всичко за ерата на Трухийо.
Какво друго?
Но книгите не ми казват това, което искам да знам.
Това можеш да ми го кажеш само ти.
Д-р Агустин Кабрал,
големия мозък.
Мозъчето.
Държавен секретар,
Министърът на благоустройството, Председателят на Сената
на Доминиканската партия.
Какво не си бил, татко?
Всичко, в служба на Шефа. Само да щракне с пръсти
и всички търчат.
И които не го направи, лошо му се пише.
Винаги съм искала да знам, дали ти си участвал в това.
Така ли беше?
30 май 1961
Някой идва!
Не, това не е той...
Този кучи син никога няма да дойде!
През 1930 военен преврат прекрати демокрацията
в Доминиканската република.
Днес не съществува нито свобода на словото, нито на пресата,
и изборите, доминирани от една единствена партия са фарс.
През последните 25 години
убийците на Трухийо
са убили хиляди граждани, както в страната така и в чужбина.
Страната е плячкосана, както от него така и от семейството му.
Но както всяка тирания,
режима на Трухийо води със себе си семената на собствената си смърт.
Кога ще се случи?
Не знам.
Но след като съм работил 7 години, в това правителство
мога да ви уверя, че ерата на Трухийо е към края си.
Когато лидера изчезне,
и режима ще изчезне с него...
Университета "Колумбия", 1956
Г-н Галиндес?
Добре,
така ли си запълваш сега времето, Галиндес,
да пишеш книги пълни с лъжи
да поставиш САЩ срещу мен.
Обиждайки моето семейство:
"Подобно на баща си,
Рамфис е известен с ненаситния си сексуален апетит
и с неговото оскърбително поведение
дори и с малки момичета".
Знаеш ли го наричам това?
Да ухапеш ръката, която те храни,
кучи син.
Изцяло е ваш.
Враговете на Републиката
разпространяват злонамерени слухове,
че това правителство
е отвлякло и екзекутирало
испанеца в изгнание Хесус де Галиндес.
Това обвинение
не е нищо повече от недодялана пропаганда
скалъпена от комунисти
в американската преса.
Клеветата
срещу нашето правителство е пряка атака
към суверенитета на Доминиканския народ.
И няма да го търпим,
защото не сме и никога няма да бъдем
марионетка на никого.
Какво мислиш?
Това е деликатен въпрос, Шефе. Беше американски гражданин.
Какво?
Вярно е.
Балагер,
защо не ми го каза?
Току-що получих документите.
Както и да е трябваше да ми го кажеш!
Американски гражданин?
И какво ще правим сега?
Най-доброто нещо е, да се направи публично разследване,
с международни наблюдатели.
Ако направим това, което казваш, Янките ще ни прецакат.
Забравяш, че Айзенхауер е като змия в тревата.
Извинете ме, Шефе, но така
света ще види, че нямаме нищо да крием.
Разбира се, че нямаме нищо за криене, Мозъче.
Какви ги говориш?
Но в същото време, не искам тези репортери на Ню Йорк Таймс,
да дойдат тук, и да си врат носовете навсякъде.
Ясно ли е?
Лейтенант!
Да ти. Ела тук.
На вашите заповеди, Ваше Превъзходителство.
Какво би направил ти?
Аз ли, Ваше Превъзходителство?
Би ли дал обяснения на Янките,
за онзи Галиндес,
или ще ги пратиш по дяволите?
Ще направя, каквото ми заповядате, Ваше Превъзходителство.
Как се казваш?
Младши лейтенант Амадо Гарсия Гереро.
Много добре.
Благодаря, господа.
Полковник Абес, бих искал да говоря с вас.
Чухте ли това?
Публично разследване,
международни наблюдатели.
Мислят, че се намираме в Швейцария.
Те са политици, Ваше Превъзходителство.
Добре,
какво откри?
Нищо добро.
"Ню Йорк Таймс" е идентифицирала нашия пилот.
Знаят, че фамилията му е Мърфи, че работи за Доминиканското въздухоплаване,
и че е извел Галиндес извън Съединените щати. Също знаят,
че Тавито де ла Maцa е бил нашият местен пилот.
Сигурен ли си?
Моят източник е много доверен, Ваше Превъзходителство.
И тази статия, ще бъде публикувана в "Ню Йорк Таймс" съвсем скоро.
Добре,
направи това, което е нужно.
Какво става?
Тавито. Закара Галиндес със самолета до ранчото на Трухийо.
Ти си най-компрометиращия свидетел. - Антонио,
аз се доверявам на Шефа.
Дължа му кариерата ми,
всичко, което съм. - Не бъди глупав.
Трухийо ще те пожертва ако е необходимо.
В опасност си. Мърфи американския пилот е изчезнал,
според "Ню Йорк Таймс". - Изчезнал?
Сигурно е с някоя жена. - Тавито, чуй ме.
Помоли за убежище в някое посолство.
Какво?
Направи го сега, докато можеш. Моля те.
Тавито, нека да танцуваме!
Идвам, скъпа.
Братко, помисли за това.
Добре.
Обещай ми.
Добре.
Амадито!
Ела при нас, ти и младата госпожица.
Обожавам тази песен.
След малко, Турко.
Обожавам моя племенник, но е малко наивен.
Сега е в охрана на Шефа.
Един истински привърженик на Трухийо.
Като моя глупав брат.
Страх ме е за него...
Тук всеки е уплашен за някого, но никой нищо не прави.
Всички знаем, какво трябва да направим.
Достатъчно! Искате Абес всички ви ли да арестува?
Честит рожден ден,
щастлив рожден ден,
пожелаваме ти
Уранита,
щастлив рожден ден.
И сега, госпожице,
има нещо за теб в тази кутия.
Искаш ли да я отвориш?
Какво е това?
Време е, да видиш света, скъпа. Заминаваме за Европа.
Само ние двамата.
Моята мечта! Благодаря, татко!
Честит рожден ден, красавице.
Лусиндита, заминавам за Европа!
Какъв късмет! - Какво е Европа?
Прекрасен подарък, Агустин.
Един щастлив баща.
Тя е целият ми живот, Мануел.
Извинете ме, д-р Кабрал. Антонио де ла Маца иска да ви види.
Съжалявам, че ви безпокоя, но се отнася за моят брат.
Единственото, което направи Тавито беше да закара самолета до ранчото
с един пътник, които смяташе за пиян. Дори, не е видял лицето му.
Абес го държи в "Ла Виктория", и се опасявам от най-лошото.
Не знам нищо за това.
Опитах да се срещна с Шефа, но не иска да ме види. Само за 10 минути.
Не съм аз човека, с когото трябва да говорите.
Вие сте председател на Конгреса. Шефа ще ви послуша.
Ако Шефа отказва да ви види, не мога да се меся.
Господине,
имате жена
и две малки дъщери. - Моля ви,
за собствената ви безопасност, не застрашавайте хора,
които не могат да направят нищо за да ви помогнат.
Идваш ли?
Леля Аделина иска да ни направи снимка.
Идвам, скъпа!
Съжалявам.
Г-н Кабрал,
един ден може да изпаднете в същото положение.
Тавито!
Не!
Тавито!
Не!
Имай вяра, Антонио. Бог ще ти помогне да го преодолееш.
Г-н де ла Маца,
Негово Превъзходителство Генералисимо Трухийо
ме помоли да дойда като негов представител.
Иска да изрази
най-дълбоките си съболезнования към цялото семейство.
Също така изразявам моите съболезнования.
Кажете на Генералисимо,
че никога няма да забравим неговата подкрепа.
И благодарим на вас
за вашата помощ, г-н Кабрал.
Съжалявам наистина.
Иска да бъде сама.
Това не е завършило, Тавито.
Не е завършило.
Заклевам се.
Влезте.
Г-н Антонио, един офицер, пита за вас. - Нека да влезе.
Добро утро, г-н де ла Маца.
Негово Превъзходителство иска да ви види. - Сега?
Очаква ви в Двореца.
Мога ли да се облека?
Разбира се. Но побързайте, моля.
Седни, Антонио.
Директно към въпроса.
Смяташ ли, че съм заповядал да убият брат ти?
Не, не, питам те, защото...
Не знам, имам чувството...
че мислиш...
че самоубийството на Тавито е фарс
разработен от службата по Разузнаване
за да си покрием гърба.
Нека да ти кажа нещо.
Високо почитах твоя брат.
Тавито беше лоялен на Трухийо и аз възнаграждавам лоялните към мен,
не заповядвам да ги убиват.
Аз съм човек на честта, приятелю,
като теб.
Негово Превъзходителство ме натовари, да съставя комисия и да проучим въпроса.
Ако се е случило нещо нередно, ще го разберем.
Е, сенаторе.
Бих искал да поговоря насаме с Антонио,
моля ви.
Вие също лейтенант,
моля ви.
Все още имаш съмнения, виждам го в очите ти.
Но сега ще ти демонстрирам,
че грешиш.
Реших
да ти дам поръчката
за изграждане на пътя,
от Сантяго до Пуерто Плата.
А това ще е...
доста печелившо,
ще можеш да помогнеш на етърва ти
и нейните деца.
Ето го договора.
Вземи го.
Ако позволите, Ваше Превъзходителство.
Антонио.
Бих желал да останеш и в армията.
Не е лесно да се намерят смели мъже напоследък.
Ти!
Ти, Пупо Роман! Ела тук!
Заповядайте, Ваше Превъзходителство.
На колко си години?
48, Ваше Превъзходителство.
Сам ли си бършеш задника?
Отговори ми!
Попитах те, дали си бършеш сам задника, Пупо Роман.
Да, Ваше Превъзходителство.
Значи знаеш как да си бършеш задника,
но си оставил бюста на баща ми да тъне в лайна.
Той е бил скромен пощенски служител, но заслужава уважение.
Ваше Превъзходителство, не знаех...
Не знаеше.
Кой живее там?
Не минаваш ли оттук всеки скапан ден?
Ваше Превъзходителство, ако съм направил грешка...
Бях аз, които направи грешка
в деня, в който разреших да се ожениш за моята братовчедка
и ти дадох чин на командир в Армията.
Ако видя още веднъж тази гадост, Пупо Роман, тежко ти.
Няма да се повтори, Ваше Превъзходителство.
Надявам се.
А сега,
вземи!
Изчисти го, нали така?
И искам да блесне.
Шефа контролираше цялата страна.
Правеше каквото си искаше.
Всички на негово разположение.
Помниш ли Магнолия,
Съпругата на адмирал Виняс, нашият съсед?
Уранита, ела тук!
Здравей, красавице.
Не разбирах защо наричаха Трухийо, козелът,
нито защо идваше
да посещава Магнолия, когато адмирал Виняс го нямаше.
Колко наивна бях.
Благодаря за шоколадите, Г-жа Виняс. Те са ми любимите.
Сега трябва да тръгваш.
Добре, довиждане.
Чао.
Татко! - Тук съм, скъпа.
Видях Генералисимо Трухийо! - Къде?
В къщата на Виняс. Магнолия го посрещна.
Сигурна ли си?
Беше той, татко! Искаш ли да видиш? - Чакай, Уранита.
Не си виждала никога Шефа в тази къща.
Какво?
Прекалено си малка за да разбереш някои неща.
Обещай ми,
че никога няма да кажеш на никого, че днес си видяла Шефа.
Обещай.
Добре.
Обичам те повече от всичко на света.
Ще дойде, Хосе.
Това копеле ще дойде тази вечер.
Надявам се.
Мечтая за сутринта след като съм го убил.
Колко ще ми се услади тогава чашата с кафе
или чаша ром още по-добре.
Този кучи син толкова много ме унизи.
Красива...
както винаги.
Поради присъствието ви, всичко е страхотно Ваше Превъзходителство.
Най-красивия и властен мъж в тази страна.
Харесва ли ти моето присъствие?
Нямаш търпение да пристъпим към действие?
Най-красивият задник на Карибите е твоят.
Мисля, че Хуан Хосе не знае какво притежава.
Как е той, всъщност? - Зает, както винаги.
Казват, че е неспокоен, разтревожен.
Магнолия.
Нямаш ли ми доверие? - Какво става Шефе?
Добре?
Кажи ми.
Вярно е, че моя съпруг беше неспокоен напоследък.
Защо?
Каза, че...
може би сте стигнал твърде далеч при случая Галиндес
и че янките не са доволни.
Наистина?
Добре,
знаеш ли какво?
Нека му се обадим.
Струва ми се, че е накриво.
Всичко ще е наред, Пупо.
Да пийнем по една бира.
Нали познаваш Шефа, нещо дребно ако не е наред, и идва края на света.
Нека си свършат работата.
Шефът не е чудовище. Няма да ти отреже главата.
Ще отида да оправя това.
Виняс.
Хуан-Хосе, аз съм. - Здравей, скъпа.
Мислиш ли, че ще има война със САЩ?
Магнолия! Какъв е този въпрос?
Ами, просто се размислих и се уплаших.
Не, нищо няма да се случи.
Знам, че беше разтревожен.
Някои неща малко са изпуснати, това е всичко.
Какви неща? - Шефът не е същият като преди.
Всички го знаят.
Така ли мислиш?
Мисля, че стареца трябва да се оттегли в ранчото си и да отглежда коне,
но сега трябва да те оставям.
Ало?
Дисциплина и лоялност.
Това го научих, когато бях в флота.
И като следваме тези две ценни правила
постигнахме много
през тези 29 години.
Днес,
имаме една просперираща и модерна нация,
уважавана от света.
Въпреки това,
има хора, които поставят под въпрос моето лидерство.
Да!
Хора седнали на тази маса.
Хора, дължащи всичко, което имат на мен.
Но тези хора казват, че не ставам за нищо,
освен да отглеждам коне.
Но днес е един прекрасен ден
и не искам нелоялността на някой, да засенчи
радостта на всички останали.
Тост
за жените
на тази прекрасна страна,
защото ми дадоха сила
да изградя една нова нация.
Бях много обичан човек, господа.
Мъж, държал в ръцете си
най-красивите жени в тази страна.
И от всички тези красиви жени с които съм бил,
знаете ли коя беше най-добрата?
Магнолия,
жената на адмирал Виняс.
Достатъчно, достатъчно.
Мислите ли, че съм сгрешил
като съм чукал жената на Хуан Хосе?
Ти какво мислиш, Пупо?
Ваше Превъзходителство...
Не знае какво да мисли, както винаги. Но аз ще ви кажа.
Не съм направил лошо,
защото Хуан Хосе Виняс
е враг на този режим.
Върви по дяволите.
Някога помисли ли да подадеш оставка, да си измиеш ръцете?
Колко съм глупава.
Голямото Мозъче
трябваше да бъде лоялен на Шефа си докрай.
Кажи ми само едно нещо, татко.
Как можеше да се гледаш в огледалото?
Вижте кои е тук.
Урания ли?
Уранита?
Лусиндита?
Моята братовчедка!
Това е чудо!
Не мога да повярвам, че си ти.
Толкова време измина.
Чичо,
чичо.
Уранита е дошла за рождения ти ден.
Ще ми помогне да направя тортата.
Уранита!
Ела с мен.
Дон Агустин, ще ви донеса вода.
Момиче, съвсем същата си.
Каква фигура!
Не си се омъжила.
Затова изглеждаш по-млада от мен.
Бях омъжена за Педро 12 години и това прасе ме заряза заради друга.
Е, поне си имам една прекрасна дъщеря: Марианита.
Ще се запознаете.
Не пушиш, разбира се.
Винаги идеалното момиче.
Можеш да ми разкажеш всичко.
Имала си любовни преживявания, нали?
Имаш любовник!
Разкажи ми!
Един господин с посребрена коса,
много изискан. Женен и с деца.
Приятна връзка, без ангажименти.
Момиче, как ти завиждам.
Няма защо.
Повечето време работя.
Така ми казаха. Известен адвокат.
Ами, не съм изненадана.
Винаги беше най-добрата в класа.
"Айнщайн облечен с пола".
Така те наричаше Сестра Мария.
Какво те накара да се върнеш сега?
Не съм сигурна.
Баща ми навършва 80 години. Или сега или никога нямаше да дойда.
Урания,
защо изчезна?
Какво се случи?
Сестрите ми уредиха стипендия за да уча там...
Замина без да се сбогуваш.
За тези 30 години нито се обади нито отговори на нашите писма.
Познаваш ме, винаги съм била малко...
Трябва да ти кажа.
Баща ти страда много.
Трябва да е имало причина за да заминеш, Уранита.
Трябва да се връщам обратно в хотела.
Очаквам телефонен разговор.
Ще дойдеш ли след това? - Да, ще дойда.
Не можеш да пропуснеш рождения ден на баща ти.
Ще дойда.
Ще се върна.
Сигурно ли е, че ще дойде?
Абсолютно сигурно.
Алфонсо си има едно момиче дето го чака в ранчото.
Сигурно е разбрал!
Бъди търпелив, Антонио. Имай малко вяра.
Взе синия Шевролет. Ще дойде.
Но той, надушва всичко. Предчувствам, че ще ни изиграе.
Какво искаш?
Да се откажеш, да си отидеш у дома? Трябва да приключим с това.
Знаеш какво ще направи Абес с жена ми, децата ми, всичките ми братя?
Спокойно всички.
Ако го чака някое задниче, ще дойде.
Как съм, леля Мека? - Много си красив.
Спокойно, Амадито. Момичето няма да промени мнението си.
Още първият път когато видях Луиза си помислих, че е единственото момиче за мен.
И сега се научих да ви обичам и зачитам, както моето собствено семейство.
И това се надявам да бъдем, едно семейство.
Ако вие, Г-н Густаво, и г-жа Лора, разбира се,
дадете съгласието си.
И аз?
Къде ме оставяш?
Рене!
Ние също те харесваме,
Амадито.
Много сме доволни. Луиса е избрала най-доброто.
Добре дошъл в семейството, зетко.
За булката и младоженеца.
Аз също искам да вдигна тост.
Бъдете много щастливи,
каквото и да се случва с тази страна.
Какво беше това?
Глупостите научени в университета.
На са глупости. Ще има гражданска война.
Това не е вярно!
Много биха искали!
Слушай, Рене,
тук управлява Трухийо.
Густаво, моля те.
Предлагам тост за красивата млада двойка.
Нека Бог да благослови
Луиса и Амадито със здраве, щастие
и много деца.
Е, Амадито,
имаш ли нещо специално да ми кажеш?
Нещо романтично за тази вечер.
Обичам те с цялото ми сърце.
Това не е много оригинално.
Но е искрено.
Виж,
откакто родителите ми починаха
никога не съм усещал любов, истинска любов,
но сега вече я открих.
Това е най-красивото нещо, което някога си ми казвал.
Внимавай лейтенант. Трябва да се държим добре до сватбата.
Има ли вече дата? - Колкото се може по-скоро.
Само липсва одобрението на началниците ми.
Какво? Трябва да ти дадат разрешение да се ожениш?
Каква страна!
Кажи на лейтенант Гарсия Гереро да влезе.
На вашите заповеди, Ваше Превъзходителство.
Лейтенант, гледам твоето досие.
Първи във военното училище,
получил си меча на честта.
Няколко отличия...
Една перфектна оценка.
Едно много добро досие, лейтенант. Поздравления.
Благодаря, Ваше Превъзходителство.
Ще бъде жалко
да се провали заради една жена.
Не можеш да се ожениш за сестрата на един комунист.
Рене Гил,
брата на приятелката ти,
е подривен елемент.
Той е член на движението "14 Юни".
Знаеше ли това?
Не, Ваше Превъзходителство.
Сега вече го знаеш.
Лейтенант, имаш голямо бъдеще в Доминиканската армия.
Не го проваляй заради една жена.
Тази страна е пълна с красиви жени.
Ти си красив млад мъж, няма да бъде трудно да се намериш друга.
Да, Ваше Превъзходителство.
Добре, сега си свободен.
Добре ли си, лейтенант?
Добре.
Откъде ти дойде тази идея?
Самият Шеф ми го каза, той знае всичко.
Рене е просто един студент!
Не само, той е с подривните елементи.
Дори и да беше вярно, аз не съм отговорна
за това, което прави Рене. - Нито аз, но това не променя нищо.
Не знаеш колко ми е трудно да направя това. Ако имаше друг начин...
Не можем да се виждаме отново.
Оставяш ме просто така, защото Шефа ти го заповядва?
Тя е моя командир, той е армията,
това е целия живот. - И ние? Нашата любов?
Трухийо...
Ти не си собственост на Трухийо!
Чуй ме.
Обичам те толкова много...
Винаги ще те обичам.
Карлитос
щеше да навърши 20 този месец.
Говорихме за бъдещето.
После отиде на една демонстрация,
и никога не се върна.
Като много други
от движението "14 юни". Мъртъв.
Генералисимо, сенатор Смутърс.
Ще бъда откровен с вас, господа.
Вашето правителство се намира в една сериозна криза.
Всички вярват, че е била ваша бомбата,
която едва не уби президента Бетанкур във Венецуела.
Този педераст!
Вие предотвратявате това да се публикува тук, но света е ядосан.
Те са ядосани, защото Бетанкур е педераст.
Този "педераст" ще потърси санкции от Орг. на Американските Държави и ще ги постигне.
Кога, сенаторе? - Скоро.
Няма начин да се предотврати.
Тези санкции ще изтощят Републиката, генерале.
Ако се оттеглите сега
ще осигурим на вас и семейството ви луксозен живот в САЩ.
Не, не.
Какво ще се случи, ако не приема?
Може да се случи това което стана в Куба.
Това не е Куба. Доминиканците обожават Шефа си.
Може би.
Не може би. Доминиканците обожават Шефа си.
Но никой не е вечен.
Какво ще се случи, когато вас вече ви няма?
Не знам какво ще се случи. Но ще ви кажа нещо,
не мисля да бягам, както Батиста в Куба.
Можете да ми изпратите армията,
флотата, Военновъздушните сили, Морските пехотинци,
да хвърлите атомна бомба.
Единственият начин да разкарате Трухийо оттук е, ако той е мъртъв!
Отиде си, Ваше Превъзходителство.
Глупав Янки.
Опасяват се от още един Фидел, Шефе.
Кой може да се справи по-добре с комунистите от Трухийо?
Кой беше най-добрият приятел на Янките в продължение на 30 години?
Здрасти, татко. Спечелихме.
Наистина ли, Рамфис?
Сега се чувствам по-добре, синко.
Само това прави всеки ден.
Какво прахосничество.
Кое е това момиче?
Дъщеря ми.
Уранита!
Добър ден, Ваше Превъзходителство.
Това е невероятно.
Невероятно!
Как си пораснала, Уранита.
Мозъче, напомня ми много на майка й.
На колко си години?
14, Ваше Превъзходителство.
14!
Добре,
трябва да направим нещо по въпроса. Мисля, че трябва да представим
това красиво младо момиче в обществото.
Имам една идея. Защо не я доведеш на танците
в петък в Двореца? - В Двореца?
Благодаря Ваше Превъзходителство, но както виждате
е твърде млада. - Не, не.
Съвсем не е така.
Официално си поканена, скъпа.
Благодаря, Ваше Превъзходителство.
Ще се видим в петък вечер.
А сега влизат
Генералисимо Рафаел Леонидас Трухийо Молина
и съпругата му,
първата дама на нацията, Доня Мария,
възвишената матрона.
Сега децата:
Анхелита, Радамес,
и генерал
Рамфис Трухийо.
Генерале.
Ще ми отстъпите ли този танц?
Разбира се.
Чувствам се, все едно всичко е сън.
Танцуваш много добре. Движиш се толкова леко.
Колко си красива, Уранита.
И ще станеш още по-красива.
Добър вечер, Старши лейтенант.
Поздравления за новата нашивка.
Благодаря ви, полковник.
Знаете ли защо сте тук?
Може би тест за лоялност, Полковник?
Негово Величество те е избирал за по-големи отговорности,
но иска да се увери, че си лоялен на Трухийо до мозъка на костите.
Никога няма да разочаровам Шефа. Какво трябва да направя?
Карай. Ще ти кажа накъде.
Генерале, извинете ме.
Уранита, искам да ти представя един човек.
Сега ли, татко? - Да.
Ще се върнеш, нали?
Но току-що дойдохме! - Казах, тръгваме си!
Защо? Нещо лошо ли направих?
Не питай!
Забравих си връхната дреха. - Няма значение.
Татко, моля те!
Приключи с този комунист.
Лейтенант,
не искаш ли да знаеш кои беше?
Предпочитам да не знам, господине.
Не, не, не.
Така е прекалено лесно.
Щом влизаш във водата, трябва да се измокриш.
Брата на приятелката ти,
един комунист.
Сега Негово Величество ще е много горд с теб.
Хвърли го на акулите.
Кой е?
Аз съм, Амадито! Отвори ми!
Да Амадито?
Амадито.
Какво ти става? Какво се е случило?
Какво си направил, Амадито? Какво се е случило? Какво става?
Направих нещо, Турко.
Нещо непоправимо.
Не, не, Амадито.
Утре ще се изповядаш. Аз самия ще те заведа.
Никоя изповед не ще излекува това, което направих, Турко.
Видях дявола.
Видях дявола отблизо.
Не знам какво е станало,
но Бог ще ти прости.
Трябва да вярваш. - Не.
Ще го убия, Турко. Това е единственият начин.
Кого да убиеш?
Заклевам се. Ще убия Трухийо.
Трухийо.
Не можеш ли да спиш?
Още ли си ядосана.
Това беше най-хубавия момент в живота ми, и ме изведе от танците.
И дори не ми каза защо.
Трябваше да го направя.
Искаше да танцувам само с теб.
Ревнуваш.
Не е ревност...
а предпазливост.
Рамфис се доближаваше много до теб.
Този младеж е опасен.
Рамфис опасен?
Отнася се зле с момичетата.
И аз не искам
нищо да ти се случи. - Но аз го харесвам.
Затова те доведох вкъщи. Ако реши, че те харесва... Не искам и да си го помисля.
Ти си най-ценното за мен, Уранита.
Това, което най-много обичам на този свят.
И никога не ще позволя някой да те нарани.
Никога.
Благодаря, че ме приехте Ваше Високопреосвещенство.
Как мога да ти помогна?
Не знам точно как да го кажа.
Какво измъчва твоята душа?
Ваше Високопреосвещенство,
виждам какво се случва в моята страна,
и не мога да издържам повече.
Мисля, че Трухийо трябва да умре.
И исках...
исках да знам дали ще има прошка за моята душа.
Чел ли си Св. Тома Аквински?
Вземи, сине мой.
"Бог гледа с благоразположение,
на физическото елиминиране на звяра,
ако с това се освобождават хората".
Това ли искаше да знаеш,
Освободителю?
Ужасяваща пътна катастрофа вчера в "Ла Кумбре".
Три жени, идентифицирани като Патриция,
Мария Тереза и Минерва Мирабал са починали.
Полицията съобщи, че...
Идвам, татко!
...не познавал планинския път, който бил наводнен от дъжд.
Добро утро, татко.
Съжалявам, скъпа. Нямам време за закуска.
Татко!
Към Двореца, Хосе.
Шефе,
Абес отиде твърде далеч този път.
Вече го видях. - Това е катастрофа.
Фамилията Мирабал бяха най-видимата опозиция.
Злополуките се случват.
Никой не ще повярва, че е било злополука.
Шефе, сега не можем да си го позволим.
Санкциите парализират икономиката,
няма нефт нито резервни части. Няма нито внос, нито износ.
Кажи ми нещо, което не знам, Мозъче.
Ако искаме да се вдигнат санкциите,
Абес трябва да спре да хвърля бомби и да убива майките.
Винаги си мразел Абес.
Той е хитър, но не е интелигентен. Трябва да напусне.
Трябва да напусне?
Трябва да си отиде.
Трябва да си отиде!
Нека да ви каже нещо, г-н Кабрал.
Преди всичко станете, не съм ви казал да седнете.
Правителството има тъмна страна,
и вие го знаете.
Реда и мира са плащат с кръв.
От години Абес и аз
вършихме мръсната работа,
така че вие да бъдете един държавник.
Знам, че на хората с родословие,
не им харесва да стъпват в калта.
Но имам новини за вас.
Точно оттам идвам аз,
от калта.
Така че, имам нужда повече от услугите на Абес
отколкото вашето лицемерие.
Ясно ли се изразих?
Разбира се. Имате право, Шефе.
Разбира се, че съм прав.
Винаги съм прав.
Относно Мирабал,
планираха да ме убият.
Някой трябваше да направи нещо.
Разбира се. Съжалявам, Шефе.
Има два вида хора:
Тези, които са с мен,
и тези,
срещу мен.
Сега...
Урания!
Мили Боже.
Не мога да повярвам, че си тук.
След толкова години...
Много се радвам да те видя, леля Аделина.
Прекрасна си, скъпа.
Здравей, братовчедке. Помниш ли ме?
Разбира се, че те помня Манолита.
Това е Марианита, дъщерята на Лусинда.
Здравей, леля Урания.
Марианита, колко се радвам да те видя.
Това е чудо.
Толкова се молих да се върнеш да видиш баща си.
Мислех, никога няма да те видим отново.
Тук съм.
Добре, че дойде.
За малко да отида до хотела ти
и да те довлека насила тук.
Нали, чичо?
Това е твоята Уранита.
Виж.
Здравей, татко.
Хайде да вечеряме.
Харесват ли ти пържените хлебчета?
Много са вкусни, леля Аделина.
Чичо Агустин е щастлив, че си дошла.
Не съм сигурна.
Не мисля, че ме разпознава дори.
Разбира се те разпознава.
Горкият ми брат.
Съдбата му обърна гръб.
Когато умря Трухийо, нали, бабо?
Няколко месеца по-рано.
Спомням си онази сутрин.
Във вестника излезе едно фалшиво анонимно обвинение,
и промени живота ни завинаги.
Мисля, че ще запиша химия следващия семестър.
Татко?
Умберто.
Къде ми е колата?
Беше отменена.
Имам среща след 15 минути.
Срещата ви е анулирана.
Как? Не съм я отменил.
Всичките ви срещи са анулирани.
Това шега ли е? Свържи ме с Шефа
веднага. - Не мога.
Не приема ваши обаждания.
Такава е заповедта. - Какво?
Д-р Кабрал,
съжалявам за всичко това.
Татко?
Татко, добре ли си?
Господа,
Адмирал Виняс.
Адмирал,
добре дошъл.
Удоволствие е да бъда тук.
Моля, седнете.
Благодаря.
Хуан Хосе и аз планираме това много време,
и почти всичко е готово,
но имаме малко нужда от вас.
Ти придружаваш Шефа.
Знаеш точно къде и кога ще бъде...
Да.
Но какъв е планът?
Ако става въпрос да го убия, мога да го направя и сам.
Амадито,
самотните каубой са много романтични,
но се провалят.
И свършват умрели.
Трябва да го направим, когато отива в ранчото си.
Обикновено остава без неговите гардове.
Отива там само с неговия шофьор
да се среща с неговите жени.
Вярва, че Господ го закриля, когато отива да чука в ранчото си.
Бог не го закриля, уверявам ви.
Е добре, всички ще сме замесени,
особено моя племенник. И след това?
Какво ще се случи на следващия ден?
Ако никой не ги спре, Рамфис и Абес ще убият всички ни и нашите семейства.
Има много замесени хора: С висок чин.
Убедих мнозинството.
Един отряд ще завземе Двореца, когато Козела умре.
Как? Двореца се пази от добре въоръжени войници.
Американците ще ни изпратят оръжия по въздуха:
картечници, гранати, боеприпаси.
Виняс познава техен човек тук в Санто Доминго.
И после, какво?
Някой от Щаба ще бъде начело на военната хунта,
ще вземе властта и ще арестува Абес.
Кой? Кой ще бъде?
Някой, които мрази Трухийо толкова, колкото всички нас взети заедно.
Знаеш ли какво говориш, Хуан Хосе?
Знам, че ти е писнало от Трухийо, като всички останали.
И смяташ, че ще рискувам заради политически амбиции? Не ме познаваш.
Ако се замеся в това,
ще го направя за страната.
И така, какво?
Трябва да ми покажете трупа.
Няма да дам нито една заповед
докато не видя трупа на Трухийо.
Благодаря, че ме приехте полковник.
Никой друг не го прави.
Нито Шефа, нито Балагер или министрите.
Никой не приема моите обаждания.
Това се случва, когато някой изпадне в немилост.
Никой не иска да рискува да се зарази.
Но какво съм направил, Полковник?
Трябва да е някаква грешка, заклевам се.
Негово Превъзходителство изпрати писмото във вестника.
Вие дискутирахте прекалено много с него напоследък.
Само давах моето мнение по политическите въпроси,
както винаги съм го правил.
Когато бях млад
изучавах масонството.
Научих се да чета аурата на хората.
Вашата, например. Точно сега
е жълта,
аура на човек умрял от страх.
Уплашен съм.
Полковник,
никога не сме били приятели.
Аз нямам приятели, г-н Кабрал.
Моля ви,
помолете Шефа да ме приеме?
Това не е възможно.
Моля ви, като лична услуга.
Това е най-малкото, което заслужавам.
Щом Негово Превъзходителство е решил да ви изолира, значи има причина.
Съжалявам.
Четири от пет.
Ако играеше бейзбол щеше да си по-добър,
от Мантъл, Мейс и Клементе взети заедно.
Господа,
това е Педро. Педро, това са
Антонио, Тони, Амадито.
За мен е чест да се присъединя към вас.
Имам лоши новини. Американците се оттеглят.
Какво?
Провала при "Залива на свинете" в Куба промени всичко.
Страхуват се от още един провал.
Без самолет с оръжие.
Какво ще правим?
Какво да правим?
Дори само това да имаме.
Трябва да го направим.
Достатъчно.
По дяволите Янките. Ние ще го направим.
Всичко ще е наред, татко.
Не знам, Уранита.
Надявам се.
Но ти не си направил нещо погрешно. Шефа трябва да го знае.
Не исках да те притеснявам,
но сигурно си чула нещо в училище.
Нали?
Замразени са банковите ми сметки. Можем дори да загубим къщата.
Не, татко, Това няма да се случи никога.
Не искам да те плаша.
Може и нищо да не ми се случи,
но ако нещо се случи с мен,
бъди смела, скъпа, отиди при леля Аделина.
Тя ще се погрижи за теб.
Имай вяра татко.
Всяка вечер се моля на Богородицата да ти помогне.
Помоли се с мен сега.
Нека се молим заедно.
Разбира се, скъпа.
Нека се молим.
Св. Мария, изпълнена си с благодат, Господ
е с теб...
Онази вечер в моите молитви
обещах на "Богородицата от Алтаграсия"
че ако помогне на татко,
ще остана девица целия ми живот.
За късмет Богородицата не те е чула онази вечер.
Но чичо Агустин нямаше толкова късмет.
Колко ужасни бяха с него.
Наръгаха го в гърба и го оставиха да кърви до смърт.
И ако може да съм откровена,
ти също не беше справедлива с него, Урания.
Да, вярно изпращаше пари за неговите разходи,
но мислиш ли, че беше достатъчно?
Не го посети нито един път, даже когато имаше инсулт.
Не те разбирам.
Беше най-добрият баща на света,
и имаше нужда от теб повече от всеки друг. Защо, Урания?
Защото не беше толкова добър баща както си мислиш.
Какво говориш?
Той знае, какво имам предвид.
Нали, татко? - Как смееш?
Брат ми милееше за да си щастлива.
Помните ли Мануел Алфонсо?
Дипломата?
Помня го. Плейбой, много изискан.
Всички жени казваха, че бил най-красивия мъж на Карибите.
Той бе единственият, които се опита да помогне на татко.
Знаеше ли?
Здравей, Уранита.
Помниш ли ме?
Дай ми целувка.
Здравей.
"Здравей, чичо Мануел".
Здравей, чичо Мануел.
Колко красива си станала.
Ще разбиеш много сърца.
Мануел Алфонсо!
Щях да ти се обадя. Имаш ли някакви новини за мен?
Говорих с човека.
Да отидем в библиотеката.
Изглеждаш уморен, Агустин.
Аз съм... Аз съм отчаян.
След всичкото това време, все едно
не съм съществувал, нито за Шефа, нито за никого.
Говори за теб почти един час.
Казва, че вече не си същият, Мозъче.
Усеща слабост у теб,
липса на ентусиазъм.
Шефа не приема слабостта.
Той иска от нас да бъдем като него, неуморими,
железни. Знаеш го.
Винаги правих каквото можех... - Изгубил е доверието в теб,
и знаеш какъв е, когато мисли,
че някой го разочарова.
По някакъв начин
трябва да докажа на Шефа, че съм надежден.
Е, може би има начин...
За Бога, Мануел, каквото ще.
Твоята дъщеря си е вече направо жена.
Пораснала е, да.
Бих се гордял да имам такава дъщеря,
но...
Знаеш ли каква би била най-голямата ми гордост?
Ако тя,
дъщеря ми,
заслужава вниманието на Шефа.
Какво...?
Предлагаш ми... - Чакай,
чакай. Изслушай ме една минута.
С един такъв жест ще демонстрираш на Шефа,
че си готов да направиш всичко за него...
Но тя е едно момиче!
Не, вече не е. Вече не.
Сега е красива млада госпожица.
И знаеш Шефа, колко много цени красотата.
Но тя е толкова невинна, не знае нищо.
Още по-добре.
Шефа ще оцени още повече твоята щедрост.
Агустин,
ако аз бях баща,
нищо повече не би ме удовлетворило,
ощастливило
да знам, че Шефа
дава удоволствие на дъщеря ми,
и получава удоволствие от нея.
И...
за Уранита,
каква голяма привилегия.
По инициатива на Рафаел Леонидас Трухийо,
исторически човек,
един създател на нации, като Наполеон, като Карл Велики,
или Боливар, от тази порода мъже.
Сили на природата,
в ръцете на Бога,
Агустин.
Помисли,
имахме удоволствието, привилегията да бъдем с него всички тези години.
Той ме направи Посланик във Вашингтон.
Теб те направи председател на Сената, Държавен секретар.
Той те направи,
както и нашата страна. Дължиш всичко на Трухийо.
Ще разчувстваш сърцето му.
Шефа може да изглежда твърд, но жестовете на лоялност го разчувстват.
Не, не.
Не бих могъл.
Ако съм те обидил, не съм казал нищо.
Но...
помисли за Уранита, Мозъче.
Какво ще стане с нея
ако загубиш всичко
и свършиш в затвора?
Или нещо по-лошо.
Татко?
Тук съм, слънчице.
Здравей, татко.
Лошо ли ти е?
Трябва да поговорим, Уранита.
Ще те арестуват ли? - Не.
За щастие нищо такова.
Ела и седни.
Искам да разбереш,
че аз никога,
не бих направил нещо, което да не е за твое добро.
Закълни се, че никога няма да го забравиш.
Разбира се, татко.
Но какво става?
Генералисимо
организира празник...
тази вечер
в неговото ранчо.
И иска да присъстваш.
Това е прекрасно, татко.
Всичко ще се оправи отново.
Е, с Шефа никога не се знае.
Но щом ни е поканил...
Не "Нас".
Само теб.
Само мен?
Защо?
Ами,
надявам се, това да бъде една първа стъпка,
доказателство, че все още можем да бъдем приятели.
Разбира се, не е необходимо да отиваш ако не искаш.
Не, татко. Искам да ти помогна.
Благодаря ти, дъще.
Мануел Алфонсо ще да те вземе около 8.
В 8?
Трябва да подготвя роклята ми.
Как изглеждам, татко?
Добре, скъпа.
Тръгваме ли?
Много спортно сте облечен, Дон Мануел.
Много ли се наконтих? - Не, перфектна си.
Чао, татко.
Уранита!
Обичам те.
Къде са другите гости?
Това е празник само за теб.
Но баща ми каза...
Ще бъдеш сама с Негово Превъзходителство, Уранита.
Искам да си отида вкъщи.
Не ме докосвай!
Уранита.
Ти си добра дъщеря.
Знам, че искаш да помогнеш на баща ти.
Но той е в деликатна ситуация.
Не искаш Генералисимо да му се ядоса допълнително, нали?
Това е.
Точно така.
Не се страхувай.
Шефа е романтик.
Тя обича момичета като теб.
Сега отиди и го чакай в залата.
Ела.
Не се безпокой.
Добър вечер, красавице.
Добре дошла в ранчото.
Добър вечер, Ваше Превъзходителство.
Да вдигнем тост.
Искам да опиташ това.
Опитвала ли бренди някога?
Какво?
Коняк.
Това е най-добрият. Ще ти хареса.
Да вдигнем тост
заради удоволствието, че си тук.
Не ти харесва, а?
Не го пий.
Винаги ли си толкова мълчалива?
Не ям малките момичета като теб.
Да.
Усмихни се.
Толкова си красива, когато се усмихваш.
Знам какво ни липсва тук.
Музика.
Разбира се, имаме нужда от музика.
Харесва ми мълчанието ти.
Как успяваш да ти се възхищават,
като една безразлична Богиня.
Това ми напомня едно стихотворение, което гласи:
"Харесвам те, когато си тиха,
все едно не присъстваш,
все едно очите са ти избягали,
все едно целувка е затворила устата ти".
Не знаеш да се целуваш?
Знам защо.
Защото си девица.
Искам да ти покажа нещо прекрасно,
нещо, което ще ти хареса.
Устните ти са толкова меки.
Връщам се веднага.
Да.
Ти си красива.
Легни,
отпусни се. Легни и се отпусни.
Нека ти доставя удоволствие.
Ще го направя така или иначе.
Ще го направя.
И ще ти хареса.
Виждаш ли?
Моя си.
Отвори си краката.
Престани да се правиш на труп и си отвори краката, по дяволите!
Отвори ги!
Какво ми става?
Победих всеки враг, които се изпречи на пътя ми,
но как мога да се справя с това?
Не е справедливо!
Не е справедливо.
Спри да плачеш, по дяволите!
Спри да плачеш!
Не е справедливо.
Какво ме гледаш?
Мислиш, че ще излезеш оттук девица?
Тогава баща ти, и сводника на баща ти да ми се надсмиват?
В никакъв случай.
Сега викай, кучко такава!
Викай кучко! Да!
От онази вечер,
усещам дъха му на коняк върху мен всеки ден.
Неговото тегло.
Не можех да дишам.
С неговият език като усойница в устата ми.
Болката от ръката му
изгаряща ме отвътре.
От онази вечер единственото, което имам
е омраза,
страх,
срам.
Аз съм развалина...
Да бях умряла онази нощ.
Леля Урания.
Това е прекрасно, татко. Всичко ще се нареди.
Никога не ще позволя някой да те нарани.
Никога.
Остави ме в колежа "Санто Доминго".
Моля те.
Ако не бяха сестрите Доминиканки,
не знам какво щеше да стане с мен.
Дължа им живота си.
Вече знаете
кой е най-добрият баща на света.
Урания, никога не съм си представяла, че...
И кое беше най-лошото?
Нямаше никаква полза от това. Погледнете го.
Знаете ли защо му изпращах пари?
Исках да изживява ада.
Достатъчно, Урания!
Това, което ни разказа е ужасно,
но баща ти бе отчаян,
не беше на себе си.
Бяха други времена.
И бяха и не бяха.
Има неща, които не можеш да направиш.
Никога.
Може би той е мислил, че това е единственият начин да те спаси.
"Всичко направих заради дъщеря ми".
Защитата на един страхливец.
Моля те, отърви се от тази омраза в сърцето ти.
Бог ни учи да простим и забравим.
Да простя?
Неговите писма, винаги говориха със заобикалки, с намеци,
да не ги види никой.
Как мога да простя?
Това е било толкова отдавна.
Вече е преживял достатъчно наказание, и ти също.
И Трухийо?
Как да простя и забравя първият мъж в живота ми,
единственият мъж в живота ми?
Какво?
И твоят богат любовник?
Нямам никакъв любовник, нито ще имам.
Щом някой мъж се приближи до мен, ми се иска да го убия.
Вие имате семейство,
съпруг, деца, държава. Аз съм празна!
Де да можех да забравя.
Откакто заминах се молих на Бог за отмъщение,
да видя Трухийо в съда.
Сам!
Винаги съм бил сам!
Никой не заслужава моите жертви.
В тази страна никой няма смелост.
Това е земя на неблагодарници,
на страхливци
и слабаци.
Сега вървете по дяволите.
Вън! Вън!
Вън!
Изчезвайте!
Ти също Балагер.
По дяволите!
Мануел.
Да, Шефе. - Трябва ми едно "задниче" тази вечер.
Нямаш представа колко ми трябва!
Познавам подходящата. Йоланда Естерел,
на 16 годинки.
Не ме интересува, дали е на 16 годинки,
или на 25, или е дърта коза.
За мен дупката се е дупка, по дяволите!
Малко въображение.
Тази вечер в ранчото!
В 10.
Ето го!
Пали, по дяволите!
Бързо, по-бързо!
И Виняс? Трябваше да му отреже пътя.
Мръдни се, кучи син!
Мръдни се!
Приближи се!
По-близко.
Отзад.
Хайде, Тони! Прикривайте ни!
Хуан Хосе!
Предатели.
Този хищник няма яде повече кокошки.
Мъртъв е.
Мъртъв е най-накрая!
Това е за теб, Тавито.
Генерале. - Какво става.
Негово Превъзходителство е изчезнал.
Трябва да се свиква Съвет на Генералния щаб.
Разбира се.
Да?
Пупо,
при нас е.
В багажника е.
Искаш ли да го видиш?
Не, сина ми не е тук.
Пупо, чуваш ли ме? Аз съм Антонио де ла Маца.
Хуан Хосе е ранен...
Не, не знам, кога ще се върне вкъщи. Сега, затворете моля,
имам нужда от телефона.
Не, Пупо...
Генерале.
Да, тръгваме.
Има ли план Б?
Няма план Б.
Винаги разчитахме на Пупо.
Трябва да се разделим,
да се скрием където можем.
Да не ни заловят живи.
Трябва да тръгваме.
Излизайте отзад, през градината.
Чао.
Успех.
Бог да ви благослови.
Гарсия Гереро!
Амадито!
Остани там, Мека. Каквото и да става.
Излез оттам
или ще умреш като куче!
Слушай,
много те обичам, Мека.
Но не мога да се оставя да ме хванат жив.
Не, може да имат милост.
Не.
Влез и легни долу. Хайде.
Погребението на Генерал Трухийо, 2-ри юни 1961 година
Когато научих, че Трухийо е починал
за миг почувствах нещо. Не беше отмъщение,
нито радост,
облекчение, може би. Но не трая дълго.
Когато видях по телевизията
всички онези хора, да плачат за Трухийо,
стана ми болно.
И след това стана само по-лошо.
Какво искаш да кажеш?
Мислех си, че след това дойде демокрацията.
По-късно.
Първо имаше кървава баня.
Ами чичо?
Отведоха го в затвора.
Кой знае, какво са го правили там?
По-късно, Балагер го направи чиновник,
да се занимава с хартии като един бюрократ.
Опита, но сърцето му не беше там.
След като замина, Уранита,
никога не беше същото.
Единственото нещо, което го интересуваше беше ти, само ти.
Става късно.
Остани още малко, моля те.
Не, самолета ми излита рано.
Леля Аделина,
съжалявам, че ти разказах толкова ужасни неща.
Най-накрая те разбрах.
Хайде, Уранита, дай да те прегърна.
Ще си пишем и ще се чуваме по телефона.
Разбира се.
Не изчезвай пак.
Ние сме твоето семейство, това е твоята страна.
Нямам търпение да те видя отново.
Винаги ще те обичам, леля Урания.
Марианита, имаш толкова късмет.
Целия живот е пред теб.
И ти също.
Сега имаш нас, и чичо Агустин.
Нали, чичо?
Виж, разпознава те.
Мисля, че му е тъжно, че си отиваш.
Сбогом, татко.
Към "Харагуа", моля.
Translation ZALMEN BEHAR